Det her er en enkel historie, men alligevel er den svær at fortælle.
Som en fabel er den sørgelig -
- og som en fabel er den fuld af under og glæde.
Jeg synger om alt, hvad jeg ser! ''Her er jeg,'' sagde jeg til kaos.
''Bravo!'' sagde han. ''Hvorfor?'' sagde jeg.
Endelig fri! Hvad er et kærtegn, når man har fundet lykken?
Toget er gået, bremsen er gået, og jeg gør ikke modstand mere.
Kære Bacchus, bær mig... Bremsen virker ikke!
- Det hørte jeg. - Nej, den fungerer virkelig ikke!
Var det ikke et digt?
Brems!
Der står en hel folkemængde! Kør ligeud!
Vi har ingen bremser! Af banen! Kom væk!
LlVET ER SMUKT
Gå ud med dig! Ellers er vi ikke fremme før i morgen tidlig!
- Jeg fandt skruen! - Tak.
- Er der andet, jeg kan gøre? - Lad mig i fred i ti minutter.
Ti stille, ellers når vi ikke frem før midnat.
- Vil du have skruen? - Nej, jeg vil være i fred.
- Skal jeg lede efter skruen? - Nej, lad mig i fred.
Jeg går hen og vasker hænder.
Hej, smukke pige! Hvordan står det til?
- Har din mor stillet alt det frem? - Nej, værtinden.
Er de til salg? Hvor ser det fint ud!
Hvad koster de? Hvor gammel er du? Hvor er din mor?
- Hvad hedder du? - Eleonora.
- Mig en fornøjelse. Prins Guido... - Prins...?
Jeg er prins. Alt det her er mit. Det er prinsens rige.
Jeg vil døbe det her sted Addis Abeba.
Ud med køer og høns... lnd med kameler og strudse!
Og nogle flodheste! Nu skal jeg møde en prinsesse.
- Hvornår? - Nu.
Godmorgen, prinsesse!
- Jeg kunne være død. Kom De noget til? - lkke det mindste.
- Forlader De altid huset sådan? - Jeg blev stukket af en hveps.
Stukket? Tillad mig. Sid stille, prinsesse!
Hvepsegift er farlig, den må ud. Lig ned, det her vil tage tid.
Det er nok, tak.
- Har De fået flere stik? - Nej.
Sikke et sted! Duerne flyver, og kvinder falder ned fra himlen.
Han vil have kameler og strudse hertil. Han er prins!
Netop! Prins Guido til tjeneste, prinsesse.
Jeg kommer! Nu farvel.
- Hvordan skal jeg kunne takke Dem? - Det var da ingenting.
Giv mig nogle æg, så jeg kan lave en omelet til min væbner.
- Tag så mange, som De vil have. - Tak!
Jeg tager to... seks. Nu kan jeg lave en fin omelet.
Farvel, Eleonora! Deres ydmyge tjener, prinsesse.
Farvel!
Nu kommer jeg, Nuvolari! l aften står den på omelet!
lnd med strudse og kameler!
- Hvor ligger huset? - Drej til venstre. Vi er der næsten.
- Sover din onkel hos os? - Nej da, han bor på hotellet.
Vi kan låne huset, han bruger det som lager. Dér er det!
Der er min onkels hest, hans vogn og hans hus, og indenfor er min onkel.
Så er vi her, onkel!
Bilen gik i stykker.
Onkel!
- Barbarer... - Hvem var det?
- Hvorfor råbte du ikke om hjælp? - Tavshed taler højere.
- Er De digteren? - Ferruccio. Jeg er også tapetserer.
Det her gamle lager er fuldt af kuriosa.
En gammel lidenskab, som også er en kuriositet.
Hvad er alle de ting til?
Bliv, så længe l vil. Det er ikke let at være tjener.
Her er sengen. Garibaldi skal have sovet i den.
''lntet er mere nødvendigt end det overflødige.''
Rådhuset ligger på Via Sestani, gå derhen i morgen.
Badeværelset, forsynet med hr. Bidets opfindelse.
Nogle bøger, bl.a. ''Petrarcas liv''.
Køkkenet... Det her er en velocipede, ofte kaldt en cykel.
Jeg må tilbage til hotellet. Tab nu ikke nøglen.
Hvor er jeg glad for at se dig. Jeg kommer, Robin Hood!
Sikke en onkel!
Se engang! Hvad sagde jeg?
Vi er i en by og kan gøre, hvad vi vil. Vi er helt fri!
Vil du slå dig løs? Vil du skrige? Skrig!
Er du gal? Vi er i byen nu, du kan ikke gøre som på landet.
Du har skreget op uafbrudt i tre timer.
Maria! Nøglen!
Dér ser du. Kom nu.
Forstår du? Hvis du tænkte mindre på poesi -
- ville du glæde din far og tjene flere penge end ham.
Lige mine ord!
Du må slå dig til ro. Sikke en fin hat!
- Hvordan ser jeg ud? - Godt, men det er min.
- Hvornår begynder jeg at arbejde? - Du er allerede sent på den.
Bær stolen ud i værkstedet.
Den dér. Og vær forsigtig!
Så går jeg på rådhuset. Farvel.
Opfør jer nu ordentligt, for det er hårde tider. Meget hårde.
Hårde? Hvorfor det? Hvad er Deres politiske synspunkter?
Benito! Adolfo! Opfør jer ordentligt!
Hvad sagde De?
Jeg sagde bare... Hvordan står det til? Så må jeg hellere gå...
Forsigtig, du ødelægger benene!
- Farvel! - Farv...
Han snuppede alligevel hatten. Men jeg skal nok finde ham.
Benito! Du får en lussing!
Jeg vil ansøge om tilladelse til at åbne en boghandel.
- Tager det lang tid? - Flere år.
Så må vi hellere begynde med det samme.
Afdelingschefen må underskrive Deres ansøgning.
l mellemtiden...
Jeg havde nær knækket mine æg! Jeg havde glemt æggene.
- Jeg, Guido Orefice, ansøger om... - Han kan ikke skrive under nu.
- Hvad foregår der? - Jeg har brug for Deres underskrift.
- Hvad foregår der, frøken? - Jeg sagde det til ham.
- Det er bare en underskrift. - De må tale med min afløser.
- Jeg har bare brug for en underskrift. - Vi lukker klokken et!
- Den er ti minutter i et. - Så indgiv en klage!
Sikke en ubehagelig fyr. Han behøvede bare skrive under.
Nu må jeg vente på afløseren. Jeg indgiver en klage!
Jeg, Guido Orefice...
Sikke et bump!
Kom De noget til? Lad mig hjælpe Dem. Det var ikke meningen.
Rør mig ikke! Jeg klarer det selv.
Og boghandelen kan De godt glemme, min herre.
Nej! æggene ligger i...
Din laban! Jeg slår dig ihjel!
Min cykel!
Af banen! Af banen!
Godmorgen, prinsesse!
Mon vi nogensinde støder på hinanden stående?
Undskyld, men jeg må løbe. Farvel, prinsesse!
- Kylling... - Det er let.
Den serveres med ryggen nedad. ''Skærer De den op?'' ''Naturligvis.''
Jeg holder fast med kniven under vingen og trækker benet af.
Jeg skærer langs brystbenet, væk med vinger og skind...
- Hummer. - lngen sag!
Hummer... Jeg stikker vingen under benet, væk med benet.
Jeg trækker hummeren ud... En hummer er et skaldyr.
Jeg fjerner skallen fra skaldyret.
Væk med skallen og antennerne. Antennerne spiser man ikke.
Væk med antennerne, væk med hummeren... Så er der intet tilbage.
Vi er udgået for hummer, men kyllingen er udsøgt.
- Jeg kan ikke huske hummer. - Den serveres, som den er!
Det er for let. Det var derfor, jeg ikke kunne huske det.
Optræden! Ventestilling.
''Tjener!'' ''Ja?'' Gå tilbage. Ventestilling...
''Tjener!'' ''Ja?'' Gå tilbage. ''Tjener!'' ''Ja?'' Gå tilbage.
Gå tilbage... Hvorfor råber alle på mig? Der må da være andre tjenere?
Bukken! Det er ingen sag. Buk, altså...
Man bukker dybere, sådan her.
45 grader... Som champagneflasken.
45 grader, til og med 50, 55...
90 grader.... ret vinkel. Hvor dybt skal jeg bukke? 180 grader?
Tænk på, hvordan solsikken bøjer sig mod solen.
Hvis de bøjer sig for dybt, betyder det, de er døde.
Du er tjener, ikke slave.
At tjene er den højeste kunst. Gud er den første tjener.
Gud tjener mennesket, men han er ingen slave.
- Der var ingen knap. - Det skal der heller ikke være, fjols!
- Far må have bilen tilbage. - Giv den tilbage om en måned.
Nej, jeg må give ham den tilbage snart. Ved du hvorfor?
Hvorfor?
- Ferruccio! - Hvad er der? Hvad er klokken?
- Sov du? - Selvfølgelig sov jeg.
Du stillede et spørgsmål, vendte dig og faldt i søvn. Hvordan gjorde du det?
- Schopenhauer. - Hvem er det?
Han siger, at hvis man har viljestyrke, klarer man alt. ''Jeg er, hvad jeg vil.''
Nu vil jeg være én, der sover, så jeg tænker: ''Jeg sover, jeg sover...''
Utroligt! Hvor let, jeg vil prøve.
Jeg sover, jeg sover...
Bevæg ikke hænderne som en tryllekunstner. Man skal tænke.
Det er alvorlige sager, der tager tid. Vi taler om det i morgen.
Fantastisk...
Vågn op, vågn op, vågn op, vågn op...
- Vågn op, vågn op... - Hvad er det, du laver?
- Det virker! - Hvad?
Schopenhauer. Jeg sagde: ''Vågn op!'', og så vågnede du.
Sikke en fantastisk teori.
Du råbte i mit øre, derfor vågnede jeg.
- Skal jeg tale sagtere? - Du skal ikke sige noget.
Det er noget dybtliggende; du skal bare tænke det.
- Hvorfor har du så travlt? - Vi er sent på den.
Maria! Nøglen!
Hun kaster nøglen ned hver dag.
Dér er den smukke lærerinde. Jeg har drømt om hende.
Kom, så præsenterer jeg jer. Pokkers!
- Hvad er det? - Rør dig ikke.
Det er den idiot, der fik æggene på sig.
- Han vil slå mig ihjel. Hvad gør han? - Han står og snakker.
- Hvad siger han? - Det ved jeg ikke.
- Hvad gør han? - Siger farvel.
Han har samme bil som jeg!
Stå stille! Hvis han ser mig, slår han mig ihjel!
Stå stille, Ferruccio. Stille, stille...
- Godmorgen, prinsesse! - Du godeste!
Er det Dem igen? Hvordan har De det?
Det her er prinsessen, der faldt ned fra himlen.
Var det ham, der sugede gift ud af dine lår?
Vi mødes altid sådan her... De dukker bare op.
Vi kan jo lave en aftale. l aften klokken otte?
- Nej, det er bedre sådan her. - Kom, du kommer for sent.
- Jeg håber, vi støder på hinanden igen. - Farvel, prinsesse!
Så du hende? Er hun ikke smuk? Hun kan lide, når jeg dukker op.
Jeg tror Dem ikke!
- Mørke! - De er et geni.
''Jo mere der er, jo mindre ser man''... Løsning: Mørke.
- Vidunderligt. Fandt De selv på den? - Nej.
Men du løste den på fem minutter. Mig tog det otte dage. Mørke...
Værsgo... Laks, salat og et glas hvidvin.
- Hør her, Guido. - Tillader De? Det min tur.
Min far lærte mig den.
Snehvide og de syv små dværge...
Løs gåden på den tid, det tager mig at give Dem svaret.
Det lyder raffineret... Jeg vil løse den straks!
- Spis hellere først. - Jeg vil ikke spise så sent.
Salat, laks og vin er let.
''Snehvide og de syv små dværge...''
- Guido! Er køkkenet lukket? - Alle er gået hjem. Hvorfor?
En herre fra ministeriet i Rom vil spise.
- Køkkenet er lukket. - Han ville have givet gode drikkepenge.
Køkkenet er åbent!
Værsgo at komme ind.
- Vil De virkelig ikke spise noget? - Nej.
- Der er syv dværge... - Godaften.
Jeg ved, køkkenet er lukket, men måske er der nogle kolde retter?
- Alt er udsøgt. Hvad ønsker De? - Noget let.
Så har vi kød, en god kraftig bøf, lam, nyre, fed paneret lever...
- Eller fisk. - Fisk!
Så har vi en meget fed pigvar...
... ål fyldt med fed pølse, marineret i Grand Marnier, eller mager laks.
- Laks, tak. - Tilbehør?
- Også tilbehør? - Naturligvis.
Vi har stærkt friterede svampe, smørkartofler i smør og flødesauce.
Måske der er noget salat? Ellers ingenting.
En salat? Det er en skam; de stærkt friterede svampe er delikate.
Altså... en let salat, laks og et glas hvidvin.
- Perfekt! Så hurtigt som muligt. - Jeg skal gøre mit bedste.
Værsgo.
Løs gåden på den tid, det tager mig at give Dem svaret... lkke sandt?
- Snehvide og de syv små dværge... - Godnat, doktor!
Godnat, geni! Snehvide...
Snehvide...? Er han fuld eller hvad?
Det er en gåde. Syv minutter. Det er gådens løsning.
Der er syv dværge, og de er små miniaturer, syv minutter.
Doktor Lessing er læge og en alvorlig mand -
- men han er besat af gåder. Han kan dårligt sove...
Jeg forstår. Sig mig, Francesco Petrarcaskolen...
Underskolen? En ven af mig arbejder dér. Den ligger i nærheden.
Godt, så kan jeg sove en halv time længere.
Skal De være på skolen i morgen tidlig?
De venter mig kl. 8.30.
Vær stille og hør efter, børn!
Snart kommer inspektøren fra Rom. Opfør jer nu pænt.
Hør godt efter, hvad han siger, og vær stille.
Han vil fortælle noget vigtigt om vores fædreland.
- lnspektøren er her! - Allerede? Han er tidligt på den.
Sæt dig, Roberto!
Stå op!
Godmorgen, prinsesse!
Godmorgen, hr. inspektør. Det er mig, der er rektor.
Her er nogle af lærerne.
Altså... hvor...
- Hvor længe har De undervist? - l 16 år.
Følger De ministeriets undervisningsplan?
Har De læst det cirkulære om børnehygiejne, jeg sendte?
Naturligvis...
Hvad laver De på søndag?
Det er Santa Maria-dagen. Hvad laver De da?
Jeg skal i teatret.
- Hvad skal De se? - Offenbach.
Netop, de spiller Offenbach. Det er også sandt...
Godt...
- Nu farvel. Jeg kom bare for at... - Det ved vi.
Som l ved, er inspektøren kommet for at tale om racemanifestet -
- som er underskrevet af ltaliens mest oplyste videnskabsmænd.
Han vil nu, og vi er dybt beærede, -
- påvise vores races overlegenhed, den bedste af alle.
Sid ned!
Værsgo, hr. inspektør.
- Vores race... - ... er overlegen.
Vores race er overlegen. Jeg er netop kommet fra Rom -
- for at fortælle jer børn om det, så l ved, at vores race er overlegen.
Jeg er blevet udvalgt af racistiske italienske videnskabsmænd -
- til at demonstrere, hvor overlegen vores race er.
Hvorfor tror l, man valgte mig, børn?
Behøver jeg sige det?
Hvor finder man en flottere mand end mig?
Jeg forstår jeres tavshed.
Jeg er urtypen på den overlegne race, ren arier.
Vi begynder med noget, som ikke er så mærkværdigt... øret.
Besku dette øres perfektion.
Venstre øre, som afsluttes med en svingende lille flip.
Se! Bevægelig brusk. Bøjelig!
Vis mig et smukkere par ører, så går jeg.
Franskmændene drømmer om ører som dem her.
Racer er et faktum, børn.
Men nu skal jeg vise jer noget andet. Pas på!
- Sagde han inspektør? - lnspektør!
- Fra Rom? - Fra Rom.
Navlen!
Se den fine navle! Hvilken knude! Men den kan ikke løses.
De racistiske forskere prøvede, men den gik ikke.
Det her er den italienske navle; den tilhører vores race.
Se, hvilke muskler! Ceps, biceps, triceps!
Hvilken skønhed! Se den her hofte.
Se, hvilke bevægelser, mine damer og herrer!
Nu må jeg sige farvel, for jeg har et vigtigt møde.
Jeg gør min ariske sorti og byder jer farvel. Navlen!
Vi ses i Venedig, prinsesse.
Jeg kan kun høre med det her øre.
Se på mig, prinsesse. Her er jeg.
Se på mig, prinsesse. Se på mig.
Se på mig!
Vend dig om, prinsesse!
Vend dig om, vend dig om, vend dig om...
Vend dig om, prinsesse!
- Skal vi købe is? - Ja, men det må gå hurtigt.
Vi er inviteret til middag hos præfekten klokken otte.
- Hos hvem? - Præfekten.
Gud, lad det ikke være sandt. Endnu en middag hos præfekten.
- Din mor kommer også. - Bingo!
Vi spiser middag alene. Vi kan drikke kaffe hos præfekten.
- Jeg kommer ikke med! - Godt.
Jeg siger, at vi ikke kommer. Vi spiser alene.
- Godaften, Rodolfo! - Godaften, præfekt.
- Så ses vi hos mig klokken otte. - Vi skal være der på slaget.
Hvor er hun? Kan du se hende? Hun må være her.
Godaften. Kom ikke for sent i morgen.
Tog du de sager ud af bilen?
Det er silke. Vær forsigtig med det, så du ikke ødelægger det.
- Hvilken fantastisk forestilling. - Vidunderlig!
- Er det Deres gardin? - Nej, det må være min kollegas...
Han tog min hat igen!
- Skynd dig! - Det regner.
- Kan du ikke hente bilen? - Den står jo lige om hjørnet.
Vent her. Jeg kører frem og dytter ad dig.
Giv mig nøglen!
- lkke til huset, til bilen. Skynd dig! - Bilnøglen? Er du gal?
Ophold ham... Ham med æggene, du ved nok. Vi ses i aften.
Men bilen er fuld af... Kør forsigtigt!
Du kunne have hentet mig med paraplyen!
Se, hvor jeg ser ud! Og middag hos præfekten gør mig nervøs.
Nu har jeg fået hikke.
Det får jeg altid, når jeg må gøre noget, jeg ikke vil.
Der skal så lidt til for at gøre mig glad.
En chokoladeis eller to.
En spadseretur, hvor hvad som helst kan ske, men du...
Godaften, prinsesse!
- Utroligt... De må forklare. - Nej! De må forklare.
Jeg står under et tag, og De falder ned i mine arme.
Jeg falder af cyklen lige i Deres favn.
Jeg inspicerer på skolen, og dér er De igen.
De dukker op i mine drømme. Lad mig være i fred!
De må være helt betaget af mig. Det er jo i og for sig ikke så sært...
Jeg giver op... De vinder!
Hvor skal vi køre hen? Kan De lide havet?
Ja, men de venter på mig ved teatret.
- Hvad sker der? - Kan De slå vinduesviskeren til?
- Brems! - Vær ikke bange, hold fast i mig!
Den gik i stykker!
- Hvornår lærte De at køre? - For ti minutter siden.
- Kalechen kan ikke lukkes. - Døren kan ikke åbnes.
Vi sidder fast. Jeg vil få os ud. Det vigtigste er, at De ikke bliver våd.
Hold den her over hovedet. Nu går vi.
Sådan, jeg ordner det her...
Kom, prinsesse.
Sådan, ja, kom.
Der er en stor pøl, De bliver våd om fødderne. Vent her.
- Hvor er vi? - Vi har været her før.
- Hvornår? - Husker De ikke det?
Den aften, hvor det regnede, og jeg lavede en paraply af en pude.
Jeg tog rattet på skulderen, tog nogle valsetrin -
- og da jeg standsede foran Dem, kyssede De mig.
Prinsesse, Deres bagdel stikker ud.
Det afhænger af personligheden. Min far var sådan.
Han kunne få mig til hvad som helst.
Han vidste præcis, hvordan han skulle tage mig -
- og jeg sagde altid, altid ja.
Så alle de skatte, De gemmer, denne skatkiste...
Den er altså til at åbne?
Det er lettere, end De tror, hvis man har den rette nøgle.
- Og hvor findes den? - Det ved kun himlen. Det klarer op.
Sagde De, at nøglen, der får Dem til at sige ja, kommer fra himlen?
- Ja. - Jeg gør et forsøg.
Måske Madonna vil kaste den ned... Man ved aldrig.
Maria, nøglen!
Er det den?
- Må De hjem nu? Skal vi købe is? - lkke nu.
- Hvornår så? - Det ved jeg ikke.
Skal vi lade himlen bestemme?
De skal ikke besvære Madonnaen for en is.
Det er vigtigt. Vi kan ikke bestemme os, vi må spørge hende.
Maria! Send én, der kan sige os, hvornår vi skal spise is!
Syv minutter.
- Her bor jeg. - Jeg har ofte gået her forbi.
Jeg har altid undret mig over, hvis hus det var.
Jeg vil åbne min boghandel overfor, så kan vi ses hver dag.
Nu farvel. De har været meget sød. Nu vil jeg tage et bad.
- Der er noget, jeg har glemt at sige. - Ja...?
De aner ikke, hvor gerne jeg ville elske med Dem.
Jeg siger det ikke til nogen, specielt ikke til Dem.
- Jeg siger det kun under tortur. - Hvad?
At jeg vil elske med Dem. lkke en gang... mange gange.
Men jeg ville være gal, hvis jeg sagde -
- at jeg vil elske med Dem resten af livet.
Løb, ellers bliver De gennemblødt. Det begynder at regne igen.
- De er gennemblødt. - Skidt med habitten.
Det er hatten, der generer mig, men hvor finder jeg en tør hat?
Hvordan var det, man gjorde? Det var enkelt.
Maria! Send én, der kan give min ven en tør hat.
Godnat, prinsesse. Farvel.
- Hvor er toilettet? - Lige frem og til højre.
Hvis du ikke står op, så sværger jeg på din fars minde -
- at jeg aldrig mere taler til dig.
Jeg tæller til tre. Hvis du ikke står op, så tvinger jeg dig.
En...
... to...
... tre.
Ved du, hvem der skal giftes? Har jeg ikke sagt det?
ldioten med æggene!
- Hvem skal han giftes med? - Jeg ved det ikke. Hun er ikke kommet.
Guido! Jeg har ledt overalt.
Din onkel... Der er sket noget..
Kom med ud. Hesten!
Er det din hest, onkel?
Hvad har de skrevet?
''Achtung! Jødisk hest.''
Barbarer, vandaler... Sørgeligt. Hvilket nonsens. ''Jødisk hest.''
Det gjorde de nok bare for at...
Nej, de gjorde det ikke bare for at.
Du må hellere vænne dig til det. De vil gøre det mod dig også.
Hvad skulle de kunne gøre?
Klæde mig af, male mig gul og skrive: ''Achtung! Jødisk tjener''?
Jeg vidste ikke, at hesten var jøde. Kom nu, jeg vasker ham i morgen.
Se dér!
Dora!
Jeg vil overraske hende.
Kom, jeg vil præsentere dig for Fido Giovanardi.
Guido!
Doktor Lessing! Hvor skal De hen?
Et vigtigt telegram. Jeg rejser straks til Berlin.
- Hvad er det for blomster? - Til Deres afrejse.
Jeg tager én.
Til min frue. Guidos blomst.
Jeg har haft det rart med Dem.
De er den mest opfindsomme tjener, jeg nogen sinde har mødt.
Tak, doktor. De er den mest kultiverede gæst, jeg har serveret for.
- Farvel, doktor Lessing. - For resten...
Hvis du siger mit navn...
... er jeg ikke mere. Hvem er jeg?
Hvis du siger mit navn, er jeg ikke mere.
Hvad sagde han?
Stilhed! Vidunderligt.
Hvis du siger mit navn, er jeg ikke mere. Stilhed.
Det var ikke i Berlin, men i landsbyen. Tænk Dem!
l tredje klasse. Jeg husker spørgsmålet, for jeg blev rystet.
''En gal koster staten 4 mark om dagen.''
''En krøbling koster 4,50, en epileptiker 3,50.''
''Det giver et gennemsnit på 4 mark om dagen, og der er 300.000 patienter.''
''Hvor meget sparer staten, hvis de individer elimineres?''
Det er ikke muligt!
Det var lige min reaktion. En 7-årig kan umuligt regne det ud.
Det er kompliceret.
Gennemsnit, procenter... Det lærer man først i mellemskolen.
Det er nok at kunne gange. Var det 300.000 krøblinge?
300.000 gange 4. Hvis man dræber alle, sparer man 1,2 millioner om dagen.
Bravo! Men De er voksen.
l Tyskland lærer man 7-årige det. Det er virkelig en race for sig.
''Godmorgen, prinsesse!''
- Hvad sagde du? - Det står på kagen.
Dora! Hvorfor står du bare her? Kom nu, lad os danse.
På nuværende tidspunkt ved l alt, og l har vidst det i flere år.
Dora og jeg blev født i samme gade...
... gik i samme skole og omgikkes de samme mennesker.
Dora er kvinden i mit liv, og jeg er manden i hendes liv.
Vi gifter os dette år.
Den 9. april er alle indbudt til kirken i Santa Maria del Pellegrino -
- og så vil vi feste til daggry og være lige så lykkelige, som vi er nu.
Et kys! Et kys!
- Hvad skete der? - lngenting.
- Er alt vel? - Fint. Hvem stillede stolen dér?
- Er du uskadt, Guido? - Ja, ja.
Jeg er ked af det. Jeg mener...
Hvordan har Guicciardini det? Gå tilbage til hende.
Bare gå. Jeg ordner det her.
Guido... Hvordan har du det?
Godt. Hvorfor spørger alle om det? Er der noget galt?
Nej, overhovedet ikke, men...
Gå ud i køkkenet.
Guido!
Køkkenet.
De har flyttet alt i aften. Se bare, hvor de har lagt køkkenet.
Borte, borte, kig! Gæt, hvem det er.
- Det er mig, dit fæ! - Bruno!
Frøken... Endelig møder jeg Dem.
Han har aldrig præsenteret os. Du turde nok ikke, vel?
Nu behøver du ikke gå med på bordel mere.
Undskyld, hvis jeg forstyrrede. Din snu gamle ræv!
Sikke en lystig ung mand.
Bare rolig, det ordner jeg.
De må meget undskylde.
Prinsesse... Er De også her?
Tag mig væk herfra.
Mine damer og herrer... En overraskelse fra Grand Hotel.
Den etiopiske kage!
Tak! Musik, maestro!
- Tillykke! - Tak.
- Værsgo, prinsesse. - Dem...
Skynd Dem, prinsesse.
Men han...
Det er idioten med æggene!
Dora! Dora!
Ferruccio... Det er ham, der har husnøglen. Pokkers!
Ståltråd! Det kan jeg åbne med. Sådan...
Jeg er fantastisk med ståltråd. Jeg lavede legetøj af det som lille.
Giosué!
Giosué! Skynd dig, ellers kommer mor for sent.
- Jeg kan ikke finde min tank. - Vi finder den.
- Hvor har du sat den? - Den står på trappan.
Hold cyklen, så henter jeg tanken.
Her er den. Nu kører vi.
- Kør, far! - Kør forsigtigt!
Du kommer for sent.
- Se, en hest! - En hest!
Hold op med at ringe med ringeklokken!
- Det er ikke mig, det er Giosué. - Stands, jeg vil af.
- Så er vi her! - Vi ses i aften.
- Farvel, mor. - Farvel, Dora.
Kør hurtigt, far!
En, to, tre!
Kan vi købe den dér til mor? Den koster 15 lire.
Kagen er nok ikke en rigtig én, ligesom din tank.
''Adgang forbudt for jøder og hunde.''
Kom, Giosué!
Hvorfor må hunde og jøder ikke komme ind?
De vil ikke have jøder og hunde der. Folk gør, som de vil.
l isenkrambutikken -
- lukker de ikke spaniere og heste ind.
Jeg var på apoteket med en kineser, der har en kænguru.
Jeg spurgte, om vi måtte komme ind. ''lngen kinesere og kænguruer!''
- Vi lukker alle ind i boghandelen. - l morgen skriver vi noget.
- Er der noget, du ikke kan lide? - Edderkopper.
Jeg kan ikke lide goter.
l morgen skriver vi: ''lngen edderkopper og goter''.
Goter er så besværlige.
- Goddag. - Halv pris på alt!
- Guido Orefice? - Det er mig.
- Kom med mig til præfekturet. - Nu igen?
Han har allerede været der.
Hvad skal det være godt for?